Даниил Хармс
Химелкумов

Превод от руски: Ася Григорова, 2001

chitanka.info

Химелкумов гледаше момичето в отсрещния прозорец. Но момичето от отсрещния прозорец нито веднъж не погледна към Химелкумов. „Това е от стеснителност“, помисли си Химелкумов.

* * *

Химелкумов си боядиса лицето със зелен туш и се приближи до прозореца. Нека всички си мислят „Този пък колко е странен“, рече си Химелкумов.

* * *

Тютюнът свърши и Химелкумов нямаше какво да пуши. Дърпаше от празната лула, но това само увеличаваше мъчението му. Така изтекоха два часа. А после тютюнът се появи.

* * *

Химелкумов фиксираше с поглед едно девойче и мислено му заповядваше да обърне глава към него. Това обаче не помагаше. Тогава Химелкумов започна да заповядва мислено на момичето да не гледа към него. И това не помогна.

* * *

Химелкумов търсеше вътрешна идея, за да потъне за цял живот в нея. Приятно е да си почти луд по едно-единствено нещо. Такива хора го откриват навсякъде и във всичко. И всичко останало има пряко отношение към любимата им идея фикс.

* * *

Внезапно Химелкумов беше обхванат от страшна алчност. Не беше ясно обаче върху какво се разпростираше тази алчност. Химелкумов си повтаряше правилата за пренасяне на думите и дълго размишлява за буквите „с“, „т“ и „в“, които не се делят. „Днес съм много алчен“, говореше си самичък Химелкумов. Хапеше го бълха, той се чешеше и разчленяваше на ум думата „естество“, както трябва да бъде пренесена от един ред на друг.

юни 1933 година

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.